Janie! Det är mamma. Titta på mig!
Jane!
Tack och lov.
Hade du en mardröm igen? Nu tar du ett skönt, varmt bad.
Kan jag ta det senare?
Javisst.
Kom bara ihåg att packa. Du ska vara hos pappa i helgen.
-Vad är det här? -Det låg uppe på vinden.
-Du får ju inte vara på vinden. -Förlåt.
Gör inte om det bara.
Jag vet hur det känns.
November 1848.
Jag hade hoppats att ingen skulle behöva öppna detta brev.
Om ni har gjort det, måste jag anta att oförklarliga-
-till och med övernaturliga händelser har inträffat.
Historien om Bell-häxan hade alltid betraktats som en skröna.
Så är det inte! Läs denna dagbok ytterst noga-
-ty dess innehåll kan rädda ert liv!
Vart ska du ta vägen nu?
-En kyss bara. -Nej, Joshua!
Lämna damen i fred!
Försökte han kyssa dig?
RED RlVER, TENNESSEE - 181 7
-Har inte du saker att göra? -Förlåt, mor.
-Jag tänkte på annat. -På att plåga stackars Joshua.
-Du ska vara snäll mot honom, Betsy. -Män måste hållas på mattan.
-Var det inte så du sa? -Inte alls.
-Joshua ska älska mig för evigt. -Då får du sluta vara elak mot honom.
-Varjag för hård mot honom? -Bara lite.
-Vad skulle jag göra utan dig? -Vissna och blåsa bort.
-Glöm inte läxorna. -Nej, då.
God kväll, mr Johnston.
James Johnston tog en klunk och torkade sig om munnen.
Han tog tag i hjulet, och i ett huj var vagnen loss från snövallen!
Se där! Jag trodde du hade gått vilse.
-Än hittar jag till granngården. -Jag berättade historien om vagnen.
Inte än!
Med hjälp av en klunk hästliniment! Du har redan en del innanför västen.
-Ni får ursäkta, magister Powell. -De leker bara.
Är inte misteln förknippad med en viss tradition, magister Powell?
Jovisst, men...
Elizabeth Bell, det är opassande för en elev att genera sin lärare.
-Du vet bättre, min skatt. -Det är jul, far.
Jag försöker lära mig traditionerna. Vem lämpar sig bättre än min lärare?
Somliga har svar på allt, John.
Vi tar en dans istället, Betsy.
Låt dem dansa, John!
Fårjag stjäla mrs Bell? - Jag ska inte trampa dig på tårna!
John!
-John... Jag hörde ljud från taket. -Det kommer från vinden.
-Ekorrar? -De för inte sånt oväsen.
-Det är tredje gången jag hör det. -Jag har inte hört det förut.
Du sover så djupt att du inte ens märker när jag går upp ur sängen.
Hör!
Det har slutat. Vad var det?
Säkert den där häxan som ansätter mig inför rättegången imorgon.
Karln ljuger. Han stal min mark!
Miss Batts! Vi har hört er version. Låt John Bell avsluta sin.
Hon fick låna vår slav Samuel-
-samt 100 dollar mot att vi fick använda hennes mark...
-Med 20 procents ränta! -Vi tog i hand på det!
Ni betalade aldrig tillbaka, så ni miste marken.
-Priset var rimligt. -20 procents ränta?
Tja...
Det kändes som en rimlig avgift med tanke på hennes rykte.
John Bell, ni bröt mot kyrkans lagar!
20 procents ränta klassas av kyrkan som ocker.
-Miss Batts får tillbaka sin mark. -Mitt virke då? Han sålde det!
Ni lät honom fälla träden eftersom ni fick låna pengarna och slaven.
Ni har både pengarna och Samuel. Vinsten från marken tillhör John Bell.
Hans förlust - förlusten av sitt goda namn - är straff nog.
Orättvist!
Det var deras straff, John Bell.
Vänta bara tills du får se mitt.
Njut av din mark, din hälsa och din lyckliga familj medan du kan.
För jag svär att du kommer att drabbas av ett fruktansvärt mörker.
Du...och din kära dotter.
Kate Batts... Hon var fruktad av alla i byn.
Folk hävdade att hon var en häxa.
Så familjen Bell tog hennes förbannelse på allvar.
På den tiden trodde jag varken på förbannelser, spöken eller andar.
Det gör jag nu.
-John... -Far?
-Är allt som det ska? -Ja...
-Vi fick den. -Vargen?
Vi sköt en hjort. Kom och se.
Far!
Jag hörde det.
Håll ögonen öppna, det är becksvart.
-Mamma! -Kom här!
-Vad var det för brak? -Det är nåt i mitt rum!
Lugn... Vinden slet upp fönstret.
Det är nåt här inne!
Det verkar inte finnas nåt här.
-Det var säkert möss. -Jag tror inte det, mor.
Vi hämtar dina bröder.
Vi letar rätt på den otäcka musen!
-Är ni oskadda? -Ja. - Kom, så lägger vi oss.
-Ni kunde ha dödat oss. -Det var unge John.
-Skottet gick bara av. -Han sköt in i huset!
Vi var förvirrade.
Jag kan inte sluta tänka på Kate Batts.
Gjort är gjort. Kyrkan har sagt sitt.
Tänk inte mer på det!
Då så.
Vilka red till Concorde för att varna för britternas ankomst? - Theny.
Paul Revere, Samuel Prescott och William Dawes.
Lyckades de med uppdraget, Betsy? Betsy?
Vi tar rast.
Ni ska ändå ha gymnastik. En kvart bara!
-Hur är det fatt? -Jag är trött.
Det är konstiga ljud i vårt hus på nätterna. Det är svårt att sova.
-Betsy! -Hur gick det?
Vart tog hon vägen? Flickan i gungan.
Du gungade ensam.
-Såg du nån flicka? -Nej.
-Betsy! -Mamma!
-Det är jag! Mamma är här! -Betsy!
Det rörde vid mig. Jag såg inte vad det var.
-Det var bara en mardröm. -Det kändes så verkligt.
Det är ingen fara, John. Hon hade en mardröm.
Försök somna om.
Det var bara en dröm.
Det var ingen dröm! Det var nån på taket.
Kate Batts skickade en av sina slavar att plåga oss. När jag hittar honom-
-ska jag piska honom sönder och samman!
Gode Gud! John, titta här!
-Fan ta honom! -John!
John!
Stanna! Vi vet inte vem det var!
-Jag vet vem det var! -Det gör du inte!
-Hon ska inte få göra min dotter illa! -Bete dig som en dåre, bara!
Vilka är grundstenarna i ett civiliserat samhälle?
Kyrka och utbildning. Denne man-
-såg till att vi fick båda delarna med sina pengar och sitt arbete.
-Kyrkan han byggde fördömer honom. -Jag bröt mot kyrkans lagar.
-Men far... -Moraliskt fördärv.
Han tog lite högre ränta än vad kyrkan föreskriver.
Men rådet förstod inte vem han hade att göra med!
-Pojkarna har äntligen somnat. -Det är bra. Gud välsigne dem.
Några verser ur Bibeln tar hand om husets problem.
Läs tyst, James.
"Hanna bad och sade: Mitt hjärta fröjdar sig i Herren."
"Min mun är upplåten... En oren ande talade till honom."
"Och Jesus svarade: Tig och far ut ur honom."
"Anden ropade högt och for ut ur honom."
Fatta varandras händer.
Vi ber denna bön tre gånger.
Demon, i Jesu Kristi namn-
-tig och lämna detta hus för alltid.
Demon, i Jesu Kristi namn-
-tig och lämna detta hus för alltid.
Hon är nästan tolv och allt är väl. Jag tror att ert hus är tryggt.
Kate Batts ligger bakom alltihop.
Jag såg nåt häromnatten.
En man, tror jag, som smög omkring.
-Vem var det? -Det var svårt att se.
Läraren är den enda som bor i närheten.
-Richard är väl inte ute efter Betsy? -Han är hennes lärare!
Halleluja, Lucy! Gud har hörsammat oss.
Det är midnatt och det är lugnt i ert hus.
-Jag slog honom, Lucy! -Gjorde du? God natt.
Jag pratade med din fru. Omgången räknas inte.
-Skyll inte på mig! -En omgång till.
-Jag spelar inte om du ska fuska. -Jag fuskar inte.
Öppna!
I Jesu Kristi namn! Släpp henne!
Betsy, jag är här.
Demon, vålnad eller väsen - det är inte naturligt!
Sansa dig. Det måste finnas en rationell förklaring.
Lyssna, Richard. Jag har dokumenterade bevis.
Det är ett vittnesmål av Joan Jordan från en häxprocess år 1599.
"Först krafsande på väggarna, sedan knackningar, därefter hasanden"-
-"sedan smällde det jungfrun på kinden tio gånger."
Är det inte troligare att Kate Batts, som är missnöjd med domen-
-har skickat sina slavar att ta ut hennes fordran?
-Det här var inte slavars verk. -Hon dinglade bara där!
En halvmeter över golvet.
Händelserna inträffar alltid på natten och alltid i Betsys rum.
Det var mörkt. Ni såg inte den som höll i henne!
Hon var upphängd i luften av något som inte är av denna värld!
-Nån måste ha hållit i henne! -Det fanns ingen i rummet!
Än dörren, då? Den gick inte att rubba.
Det regnade den natten och dörren kunde ha svällt.
-Det är möjligt. -Smällarna var inte inbillning.
Det är ett pojkstreck. Torkade ärter som blåses genom ett rör.
En ärtbössa? Ingen ärtbössa hade kunnat träffa henne med sådan kraft.
-Såg ni någon slå henne? -Jag såg att hon blev slagen.
Men du såg ingen slå henne?
Då kan du också ha undgått att se den som höll henne.
Vad som än hände, rådde förvirring i rummet.
Vi kan inte ha inbillat oss samma sak allihop.
-Det fanns något oheligt i rummet. -John...
När skolveckan är slut, soverjag en natt hos er-
-och jag ska bevisa att det bara är nån som försöker skrämma er.
Tiden är ute! Lägg griffeltavlorna på katedern.
Betsy! Vi måste hinna till floden innan det blir mörkt.
-Inte idag, Joshua. -Vi har planerat det i veckor!
Jag har ingen lust.
Nej, sa jag! Låt mig vara!
-Vad sa du till henne? -lnget.
Det går över, Betsy.
Varför?
Kom ihåg - Kom ihåg vad?
Nej!
Lucy!
Låt bli!
Vad står på?
Richard, du borde inte se...
John!
Öppna ögonen, John.
-Han blir bra till morgonen. -Och omslaget?
Han ska ha rötterna på huvudet ett tag.
Tja... Betsy verkar lida av häftiga mardrömmar.
-Såg du min syster? -Tror du att det bara var...
Täcket drogs av sängen! Det var ingen mardröm.
Mardrömmar kan misstolkas. Folk inbillar sig ofta...
Du såg det själv! Det var inte naturligt!
Det finns nåt ont här.
Detta är hädelse!
-Vem där? Visa dig! -Betsy, är det du?
"Förgör dem, o Herre..."
-Var tyst, James. -"Förgör dem!"
Ser ni nån? Vem är det?
-"Ty de satte sig upp mot dig!" -Sluta, James!
"De övermodiga skall icke bestå, skall icke bestå inför dina ögon!"
"Driv dem bort!"
Sluta! Fan ta dig!
Sluta!
Känner du till det som lästes upp?
Klart det förstår Herrens ord. Det var därför det försvann.
Var det ur Matteusevangeliet?
Var det ett ja eller ett nej?
Markusevangeliet?
Är det en Davidspsalm?
Varför är du här?
Har Bells stört dig?
Har vi alla mardrömmar nu, magistern?
Det är mitt verk. Jag städar upp.
-Anky, kan du öppna? -Ja, frun.
-Hej, Anky. -Zach! Vad gör du här?
Miss Batts bad mig ge er säcken. Hon hittade den på sin mark.
-Hej då, Anky. -Hej då, Zach.
-Vem var det? -Zach.
-Han som arbetar för Kate Batts? -Hon skickade det här.
-Jag vill inte ha hennes saker här! -Hon sa att det tillhör familjen Bell.
Nej, mor.
-Det är Betsys! -Och det här är mr Bells skjorta.
-De har varit försvunna i över ett år. -Varför hade hon deras kläder?
Vad är det, Chloe? Vad är det du vet?
Berätta vad du vet!
Ni har väl hört att miss Kate är en häxa.
När häxor smetar djurblod på nåns kläder, betyder det att personen ska...
Ska vad, Chloe?
Ska dö, miss Lucy. Ska dö!
-Jag ska bränna dem! -Nej! Det blir bara värre!
Ni släpper in djävulen!
Stanna! Var snäll och stanna!
Det var en mardröm!
Lugn...
Lugn.
-Vad hände? -Jag minns inte.
Jag minns aldrig.
-Ska jag väcka dina föräldrar? -Nej!
-Stanna hos mig. -Javisst, Betsy.
Jag drar upp täcket.
John!
Jag ska döda henne!
-Vad händer med oss när du avrättas? -Ni får det inte sämre än nu.
Genom att offra mitt liv kan jag få slut på den här plågan!
Vi hittar en annan lösning, John. Vi hittar en annan lösning.
Theny?
-Tror du på Gud? -Självklart.
Gör inte du?
-Jag gjordedet. -Å, Betsy...
-Jag är så rädd. -Var inte det.
Jag är här hos dig.
God natt, Betsy.
Betsy...
Hörde du?
Betsy...
Betsy, Betsy, Betsy...
Släpp ut mig!
-Hur länge har hon varit så här? -En halvtimma kanske.
Inte mer.
Theny? Kan du berätta vad som hände?
Var inte rädd, Theny.
Hon hade en mardröm. Hon slogs med nån.
Hon började slå sig själv. Jag väckte henne, och sen...
Sen hörde vi en...röst.
Betsy, vi är här!
Betsy!
Kom här!
Titta på mig!
-Betsy... -Hörde ni?
Johnjunior, Theny-
-Lucy, John Bell...
Se sanningen.
Vad vill det?
Du ska dö...
-Vem är du? -Någon som en gång var lycklig.
Fan ta dig, Kate Batts!
Min skatt!
Betsy!
Det talade!
Det hade en röst. Men vad ville det?
Varför plågade det Betsy? Vad hade hon gjort för att reta upp det?
Den svarta vargen, flickan som bara Betsy kunde se-
-anden som ingen av oss kunde se.
Fanns det en länk mellan dem? Var de en och samma?
Attackerna på Betsy blev allt värre. Det talade mer och mer.
Jag frågade vad det ville. Mina frågor besvarades med tystnad.
Varför vägrade det att svara?
I mitt liv har jag gjort mycket mer gott än ont.
Till och med helgon begår synder.
Hur kan du tillåta att min familj straffas på det här viset?
Det är Satans metoder!
Jag har erbjudit dig mitt liv som gottgörelse.
Varför tar du det inte?
Jag ber dig. Jag ber dig, Herre...
Befria oss från förbannelsen. Ta mitt liv.
Herren har övergivit mig, Richard.
Det som ansätter Betsy ansätter dig också.
"Någon som en gång var lycklig." Vem tror du att det syftar på?
Kate Batts. Allt pekar på henne.
Om hon är orsaken, så lämna tillbaka vinsten och virket!
Jag försökte, för två månader sen.
Jag skickade Chloe till henne. Med pengar i handen.
Hon skickade tillbaka henne.
-Och hon tänker plåga dig... -Tills jag dör.
Detta...väsen...
-Tror du att det kan läsa dina tankar? -Nej.
Men jag tror att det hör våra samtal. Det vet exakt vad vi har för oss.
Men det håller sig på dina ägor!
-Dimman är hemskt tjock. -Vi är snart ute ur skogen.
Betsy! Betsy!
Betsy, hör du mig?
-Ge er iväg! -Kom!
John!
Den kommer närmare!
Den är borta!
Vart tog den vägen?
-Mor? -Jag är här, mitt hjärta.
Jag hade en fruktansvärd mardröm.
-Du skickade bort mig. -Det skulle jag aldrig göra!
Mor...
-Kommer jag att dö? -Nej.
Du kommer inte att dö.
Vila nu.
Vila.
Om väsendet alltid kan höra oss-
-och finns överallt...
Då...finns det inget sätt att komma undan.
Du bryr dig om henne, Richard. Mer än i egenskap av lärare.
-Varför säger du så? -Jag har sett dig titta på henne.
Det är sant. Det finns ingen på en dagsritts avstånd-
-som är lika vacker som din dotter.
-Men jag skulle aldrig drista mig... -Det kanske du borde.
-Jag är nästan 20 år äldre än hon. -Detsamma gäller John och mig.
Kan hon älska mig?
Det kommer hon att göra.
Jag är så orolig! Gift dig med henne!
Din tilltro till mig är smickrande, Lucy.
-Snälla du! -Men jag kan inte, med gott samvete...
...gifta mig med Betsy bara för att bli hennes beskyddare.
Jag är ledsen.
Efter den kvällen var detnågot som förändrades.
Attackerna på Betsy blev mindre våldsamma.
Väsendet tog ut sin vrede på John-
-och lämnade Betsy i ett nästan livlöst tillstånd.
John...
John, hjälp henne. Hjälp henne...
Hon är så ung...
Min skatt...
Du kommer att dö.
Hon kommer och tar dig! Du kommer att dö, John...
-Din skatt... -En gång lycklig...
Väsendet lät ingen hjälpa Betsy medan hon var i dess grepp.
Jag kände mig maktlös.
John kämpade emot och fick lida för det.
Du vet sanningen...
Titta!
Betsy! Öppna dörren!
Betsy!
Hjälp mig!
Betsy?
Kate Batts!
Kalla tillbaka plågoandarna. Skona min familj.
Ta den.
Ta ut din fordran.
Jag ber dig! Återkalla förbannelsen!
Jag ber dig!
Jag har varken förbannat dig eller din familj.
Du förbannade dig själv, John Bell.
Betsy...Betsy...
Betsy...kom ihåg!
Min skatt.
Mamma!
Min mor har alltid sovit djupt.
Jag föddes ur föreningen av ondska och oskuld.
En bit av hennes själ dog natten då John tog hennes oskuld.
Hämnas mig.
Straffa honom för det han har gjort oss.
-Ta det! -Tack.
Du sover så djupt att du inte ens märker närjag går upp ur sängen.
Det är Betsys!
Det är mitt verk. Jag städar upp.
Efter den natten försvann väsendet ur Betsys liv.
Mamma?
Pappa är här. Jag åker.
Visst.
-Jag älskar dig. -Och jag dig. Hej då.
Hjälp henne!
David...
David!
Filmen bygger på verkliga händelser.